Raivis,
37 y.o.
Male
Ireland
Last visit: 3 months ago
Raivis,
35 y.o.
Man nevajag tos zelta kalnus un pludmali majamī,
Gribu tikai lielu māju un blakus meiteni arī,
Gribu divus mazus bērnus - puiku un meiteni,
Gribu kaimiņus, kuri katru rītu sveicina,
Gribu izkapt uz balkona un ieelpot gaisu,
Gribu peldēt pāri horizontam talu - tālu.
Esmu reālists saknēs un palikšu tāds
No pašas bērnības puspliks pazaudēju prātu
Varbūt savas dzīves laikā es satikšu kādu,
Ar kuru parunāties, iedzert un paklusēt
Kam man skaistāku dzīvi, ja man labi tāpat,
Kam man dzīvot skaistāk, ja es mīlu kā ir,
Es mīlu dzīvot skaistāk, es mīlu ar sirdi,
Es baudu visu, ko es redzu, un redzu es daudz,
Es gribu pamosties kopā ar sauli un gaismu,
Gribu pamosties blakus viņai, tā ir lame.
Man tiešām nevajag naudu un dārglietas,
Jo vislielakā bagātība ir maniem vārdiem.
Es varu veltīt viņai saulrietus un zvaigznes,
Es varu staigāt pa mākoņiem taisni,
Es varu pacelt viņu rokās un aiznest
tur kur mūžīgā gaisma...
Jebkuram mirklim es ziedošu smagu darbu,
Es varu nomirt un reinkardēt savu karmu
Gribu visu, ko man dzīve dod un vairāk,
Gribu būt blakus brīdī, kad viss mainās,
Būt blakus tajā brīdī, kad piedzimst bērni,
Gribu uzvilkt viņai gredzenu, jo tas ir svēti,
Gribu palīdzēt Dievam un piedot grēkus,
Gribu padot visu tiem, kuriem pietrūkst spēka,
Mīlēt ka nekad nebūtu sāpju,
Dzīvot itkā visu vēl varētu glābt...
Gribu tikai lielu māju un blakus meiteni arī,
Gribu divus mazus bērnus - puiku un meiteni,
Gribu kaimiņus, kuri katru rītu sveicina,
Gribu izkapt uz balkona un ieelpot gaisu,
Gribu peldēt pāri horizontam talu - tālu.
Esmu reālists saknēs un palikšu tāds
No pašas bērnības puspliks pazaudēju prātu
Varbūt savas dzīves laikā es satikšu kādu,
Ar kuru parunāties, iedzert un paklusēt
Kam man skaistāku dzīvi, ja man labi tāpat,
Kam man dzīvot skaistāk, ja es mīlu kā ir,
Es mīlu dzīvot skaistāk, es mīlu ar sirdi,
Es baudu visu, ko es redzu, un redzu es daudz,
Es gribu pamosties kopā ar sauli un gaismu,
Gribu pamosties blakus viņai, tā ir lame.
Man tiešām nevajag naudu un dārglietas,
Jo vislielakā bagātība ir maniem vārdiem.
Es varu veltīt viņai saulrietus un zvaigznes,
Es varu staigāt pa mākoņiem taisni,
Es varu pacelt viņu rokās un aiznest
tur kur mūžīgā gaisma...
Jebkuram mirklim es ziedošu smagu darbu,
Es varu nomirt un reinkardēt savu karmu
Gribu visu, ko man dzīve dod un vairāk,
Gribu būt blakus brīdī, kad viss mainās,
Būt blakus tajā brīdī, kad piedzimst bērni,
Gribu uzvilkt viņai gredzenu, jo tas ir svēti,
Gribu palīdzēt Dievam un piedot grēkus,
Gribu padot visu tiem, kuriem pietrūkst spēka,
Mīlēt ka nekad nebūtu sāpju,
Dzīvot itkā visu vēl varētu glābt...